Šumná robota

"Tak co ty nádhero?"  oslovila mne slibná stařena, "jaká?"
Jakoby se nechumelilo, posunul jsme si klobouk do čela a maje kolty proklatě nízko, odvětil jsem: "Ále, že se ptáš babičko, dřu bídu s nouzí, šak vidíš sama, z ruky do huby, tak je to."
"To je mi líto," řekla slibná stařena.
 Poté jsem ji okradl o zlato, šperky, peníze i starožitnosti.
"Díky babièko," řekl jsem a přelezl jsem s plným pytlem okenní parapet. "A to mě ani neznásilníš?" divila se ještě slibná staøena. "Až jindy babičko, sám nevím kam dřív skočit." "Ach tak."
 "Nashledanou babičko!" pozdravil jsem slušně a aniž bych čekal na odpověď, seskočil jsem s římsy na dvorek, abych potom na rušné ulici splynul s davem.